Herna
Příběhy z cest
Pán Jeskyně: | |
Systém: |
ORP |
Nové příhlášky: | Přijímáme |
Popis jeskyně: |
Za závojem věků, v dobách dávno minulých, šli poutníci cestou. Mnozí se k nim přidávali a jiní je opuštěli. Nikdo z nich už nežije. Jejich příběhy odvál čas, ale cesta zůstala. |
Klíčová slova: |
Dungeons and Dragons |
Jaké hráče: |
Zavřeli oči a jako fénix z popela povstal před nimi svět bez počátku a bez konce. Nepatrný bod se rozepnul a nabyl forem, které žádné oko nevidělo, ucho neslyšelo a mysl nepochopila. |
Nástěnka: | Zobrazit/skrýt Nástěnku
Nástěnka jeskyně je prázdná.
|
Hráči: (1/2) | Ainur |
Příspěvky ⇓
Pro přidání příspěvku je třeba se nejprve přihlásit a být registrovaný v této jeskyni.
Vypisuje se 20 z celkem 205 příspěvků|⇐ ⇐ 1 2 3 4 5 ... 11 ⇒ ⇒|
Pán Jeskyně - 1. března 2024 10:25 | |
![]() |
Tanyina výkřiku si nikdo nevšímal, beztak asi zanikl ve všeobecném řevu. Zmizela pod lesem rukou a nožů, ale trvalo to jen malou chvíli, protože Ona přišla rychle. Zjevila se přímo nad Tanyou jako bohyně pomsty a začala cupovat na kusy vše, co se jí dostalo pod pařáty. Lidé neměli šanci a byli roztrháni. Kdysi prázdné oči začaly lehce žhnout radostí, snad se i tiše pochechtávala, když se její rezavě rudé tělo zlilo krví, která se v pak v potocích valila mezi stoly jako záplava. Tanya nevěděla, kde v tu chvíli leží, nebo stojí, všude se míhaly drápy Stvůry a ona přesto nebyla zasažena. Když masakr skončil, hospoda se změnila k nepoznání. Dozněl smích Stvůry a nastalo naprosté ticho. Kam oko v šeru a kouři dohlédlo, jen mrtví a krev. Stvůra se tiše rozplynula. Tanya stála na jejím místě zlitá krví od hlavy k patě a všechno ji bolelo, jako by právě vynesla pytel kamení na vrchol hory. |
Tanya - 28. února 2024 17:55 | |
![]() |
Snažila jsem se zachovat si chladnou hlavu a tak jsem zrychleně uvažovala. |
Pán Jeskyně - 27. února 2024 13:16 | |
![]() |
Tanya se neobtěžovala zavřít, ale někdo to udělal za ni. Octla se v zakouřeném nevětraném doupěti, jakémsi polosklepě, kam musela sejít po pěti schodech. Hukot a hlahol pomalu utichá, jak se postupně všechny oči obrací směrem k ní. Neholené páchnoucí držky se roztahují v překvapeném úsměvu. Mrzáci, ksindlové a křiváci všeho druhu s jizvami po celém těle, s chybějícími a ojediněle i přebývajícími končetinami se zvedají od svých potřísněných stolů, někteří jen tak a jiní s noži v rukách se hrnou na Tanyu ze všech stran, aby z ní servali všechno, co se dá, než to udělá někdo jiný. |
Tanya - 26. února 2024 17:58 | |
![]() |
Na sucho jsem polkla a zadívala jsem se na muže, co se válel v tom hnusu. Nedokázala jsem určit, zda ještě žije, nebo ne, neboť ležel zády ke mně. A popravdě, ani jsem to nechtěla zjišťovat. |
Pán Jeskyně - 26. února 2024 13:58 | |
![]() |
Po chvíli bloudění našla Tanya stoku. Je to asi šest metrů hluboké koryto, na jehož dně se líně valí hustá šedá páchnoucí kapalina, ve které plave nebo leží všechno, co si lze i nelze představit. Objem každodenně vhazovaného a vlévaného odpadu je zjevně větší, než objem vody původního potoka. Okolo pobíhají a i v kapalině plavou do tlusta vyžrané krysy. Most přes stoku je překvapivě široký, aby se na něj vešly dva povozy vedle sebe. Pod ním se u stoky válí pár bezdomovců. Než se Tanya pořádně zorientovala, zaslechla děsivý řev a křik a třískání z blízké přízemní budovy. Když konečně ustal, nastalo na chvíli ticho, pak se otevřely dveře a dva muži vynesli třetího zkrvaveného. Dovlekli ho na most, jeden za ruce, druhý za nohy, rozhoupali a přehodili přes zábradlí do stoky. Utřeli si ruce do kalhot a vyrazili zpět do otevřených dveří, ze kterých se mezitím valí šedomodrý dým. Vlezli dovnitř a zabouchli za sebou. Zdá se, že Tanya našla, co hledala – hospodu Most. |
Tanya - 23. února 2024 18:01 | |
![]() |
Přísahala bych, že mi oči zapláli hněvem. Vycenila jsem na muže zuby a skrz ně jsem ucedila: ,,Laskavě mě nepřirovnávej ke kytičkové princezně, protože tou nejsem." Ne, už ne. . . |
Pán Jeskyně - 21. února 2024 17:48 | |
![]() |
Bezzubý se na Tanyu dlouze zahleděl. |
Tanya - 20. února 2024 14:35 | |
![]() |
Přišla jsem až k nim a pokusila jsem se zatvářit tak ustarostněně, abych je už teď alespoň trochu přesvědčila. |
Pán Jeskyně - 17. února 2024 16:04 | |
![]() |
Tanya se vrátila zpět do hospody. Vožundři sedí na svých místech. |
Tanya - 17. února 2024 15:13 | |
![]() |
Nervozita začínala prorůstat do paniky. Kde ta El jenom je? Co když se jí něco stalo? Jenže jak zjistím kde je? Jak ji najdu? Začínala jsem nohou poklepávat po podlaze a začala jsem si kousat rty, až sem v ústěch ucítila kovovou pachuť své vlastní krve. |
Pán Jeskyně - 16. února 2024 17:22 | |
![]() |
"To nevim, kde je. Naposledy sem ju viděl jít s tebou včera nahoru," pokrčil rameny bezzubý. "Dneska sem ju neviděl. Kdybych věděl, proč je zpátky, možná bych si moh tipnout, kam mohla jít. Přece jen sme toho spolu dost zažili," bezzubý se rozkašlal. Když skončil, spláchl to pivem. |
Tanya - 16. února 2024 16:07 | |
![]() |
Tuplák s pivem odstrčím stranou s takovou prudkostí, až se na stůl vyleje pár kapek a ruce si zložím na prsou. |
Tanya - 16. února 2024 16:02 | |
![]() |
,,Díky." poděkuju nikomu neurčitému a napiju se piva. U toho se kysle zašklebím a snažím se trochu posunout stranou, abych měla alespoň nějaký osobní prostor. |
Pán Jeskyně - 14. února 2024 13:55 | |
![]() |
Bylo už po poledni, když přišla ta banda pobudů, se kterou včera večeřeli. Šmirglpapír se drsně zachechtal a sedl si na lavici vedle Tanye. Objal ji kolem ramen a pokusil se jí strčit nos někam za ucho, ale bezzubej ho hrubě odstrčil a nacpal se mezi něj a Tanyu: „Kam se hrneš ksindle hnusnej?“ zašišlal na šmirglpapíra. „To je moje místo.“ |
Tanya - 9. února 2024 13:07 | |
![]() |
Začala jsem uvažovat. Kdybych tak měla dostatek peněz, nemusela bych udělat něco tak hrozného, co mě zrovna napadlo. |
Pán Jeskyně - 8. února 2024 20:00 | |
![]() |
Z nějakého důvodu na ně zapůsobila. „Na velkým náměstí, určitě, tam se popravujou všichni. Pokud teda nemá bohatýho kámoše, kterej by ho vyplatil. Durfus je sice ješitnej, ale eště víc chamtivej. Někdy si řikám, jestli ty lidi nezavírá jenom pro ty prachy. Já bych to určitě udělal. Zlatej důl, to řikám já.“ |
Tanya - 7. února 2024 16:46 | |
![]() |
Zastavila jsem svou ruku, kterou jsem se přehrabovala ve své snídani a zaposlouchala jsem se do jejich rozhovoru. |
Pán Jeskyně - 7. února 2024 15:49 | |
![]() |
El odešla a Tanya si sedla do hospody nimrat se ve snídani. Hostů bylo málo, užívala si klidu. Prohlížela si prkna v podlaze ošlapaná do hladka, nohy od stolů okopané do tenka, krápníky vosku visící z lustrů, zrnka prachu v ojedinělých paprscích světla, které se prodralo přes špínu na oknech... "...a ten půlork mu dal takovou bombardu, že odletěl až k protějšímu stolu, přepadl přes lavici a zaparkoval pod stolem. Ti dva ho vytáhli a odvlekli pryč a ten půlork pokračoval v jídle, jakoby se nic nestalo. Což byla chyba, protože za chvíli přišli vojáci a sebrali ho. Ten mladej spratek byl Durfusův syn!" Chlap se chrchlavě rozřehtal a druhý se k němu přidal. "Dal do držky synovi náčelníka vězeňské stráže!" plácá se do kolen. "To je pech co? To nevymyslíš." Přestal se řehtat a napil se piva. "To má asi sečtený, co?" zeptal se ten druhý. "Jo, zejtra ho popraví. Durfus se prej nemůže rozhodnout, jestli ho pověsí nebo mu useknou hlavu, tak proto ty odklady." |
Tanya - 6. února 2024 18:20 | |
![]() |
U toho jsem prstem klepala po dřevěném pultu a pobroukávala jsem si nějakou melodii. |
Tanya - 6. února 2024 18:17 | |
![]() |
,,Když myslíš. . ." zašeptám a vezmu si od ní zlaťáky. Ty si strčím do kapsy a pak odejdu z pokoje. Moc se mi sice nechce jít mezi ty lidi, no mám hlad a můj žaludek bude protestovat, dokuď mu nedám najíst. |
Vypisuje se 20 z celkem 205 příspěvků|⇐ ⇐ 1 2 3 4 5 ... 11 ⇒ ⇒|